Hej med jer. Hvad så'?
Så er den gal med dig. Falske briller?
Som en der går med briller, synes jeg det er en fornærmelse.
Som når ikke-handicappede parkerer på handicap-parkeringspladser.
Jeg var ind og ud på tre minutter, unge dame...
og det var din bygkornsmedicin, jeg hentede.
Du har mange armbånd der, makker.
Bare ignorer dem. De er ikke trendsættere.
Hvis jeg lyttede til andre, havde jeg ikke haft afbleget hår i 90'erne.
- Vi har billeder. - Nej, vi har ikke...
Du er en original, søn. Da de lavede dig, var det uden skabelon.
- Hvordan skær' den, L.D.? - Yo, Will.
Luke, jeg går lige til sagen.
Er du i et drengeband?
Vi tager ned til molen. Vil du med?
Det lyder sejt, men jeg ved ikke, om jeg kan.
Vi har en stor dag planlagt. Han skal med på den gamles arbejde.
- Desværre. - Næste gang. Deuces.
- Deuces. - Kanon-hej til din mor!
Seriøst, David. Hils din mor fra mig.
Der er hun, vores lille geni.
Min ansvarlige lille pige, færdigpakket til college en dag før tid.
Jeg tager af sted i dag.
- Hvad? - Nej.
Nej, nej. Vi har en plan.
Jeg skulle lave din yndlingsaftensmad...
hvorefter vi skulle skændes på grund af separationsangst.
Og i morgen tidlig blive gode venner igen før du rejser væk for altid.
Det er præcis derfor, jeg ikke fortalte jer det.
Jeg kan ikke køre dig. Jeg har en fremvisning.
Jeg ville brænde en CD med farvelsange til turen.
Jeg har aldrig taget en bedre beslutning.
Jeg er 30 min. Væk og tilbage om et par uger.
Jeg har allerede bedt Haley om at køre mig. Jeg skal gå nu.
I må give mig et knus i fem sekunder.
Du skal vide, du altid vil være min lille pige.
Farvel, Nor...
Tiden er udløbet. Mor.
Jeg er så stolt af dig. Du vil opnå store ting i denne verden.
Der er en neglelak, der skifter farve når bedøvende stoffer er i ens drinks.
- Næste. - Jeg springer over.
- Sejt. Jeg sms'er, når jeg er fremme. - Jeg tager hans fem sekunder.
- Det er en tragedie. Ganske enkelt. - Og på så smuk en dag.
Vi må bare acceptere, Lily har en fodboldkamp, og vi skal være der.
Du skulle finde på en undskyldning.
Undskyld! Jeg så Cam i supermarkedet.
Han spurgte om vi kom. Jeg gik i panik. Jeg skød mig selv i foden.
Du skød dig selv i foden.
Du propper foden i munden. Du satte skoen på den forkerte fod.
Hvad er det med amerikanere og fødder?
Jeg hader det maleri, i øvrigt.
Jeg spiser den sidste Cronut. Jeg er så deprimeret.
Desværre. Jeg tror, Andy spiste den.
Kampen starter kl. 14:00, ikke?
Jay spiste den sidste Cronut.
Ingen kan lide sladrehanke, makker.
Tak, søde, fordi du er så ærlig.
- Vi bør gå om en time? - Hvad mener du med "vi"?
Jeg skal skrive Joe op til en vinterlejr.
Mor skal købe sko.
Jeg er ikke mor til en sladrehank!
Ingen slipper. Verdens værste sport. Verdens værste spillere i det.
22 piger i en klump, der zigzagger på banen som en Roomba i stykker.
Men det eneste, den suger er to timer af mit liv!
Se, det usælgelige hus.
To år på markedet. Det har knust sjælen hos alle ejendomsmægleres i byen.
Todd og Terry Taylor, ægteparret, der sælger huse-gør det ikke længere.
Jeg elskede at tage på arbejde med min far i hans butik, Franks Mad-by.
Jeg så ham spøge med delikatessen og lade som om han mistede en finger...
eller hive en appelsin ud af pyramiden, men uden at den faldt ned.
Jeg var ligeglad med skiltet ude foran. Besparelser var ikke konge. Min far var.
Nu hvor Alex er flyttet, får vi mere tid sammen.
ÅBENT HUS
Vent.
Hvad pokker?
- Det er andeæg. - Sejt. Så...
Kan du huske du og jeg talte om at opfostre ællinger...
og bygge dem et fugle-cirkus?
Lidt. Hvor længe tror du, vi er her i dag?
Sådan skal det være. Du gør det til en udfordring.
Jeg tror, jeg kan få hende færdig... under fem timer.
Så har vi nok tid til at komme til trampolin-parken.
Og overraskelse. Vi skal til trampolin-parken.
Hans liv vil huskes...
- En travl tid i huset på det sidste. - Sjov travl.
Jeg har taget ekstra arbejde med arv og testamenter.
- Det er mere trist end jeg troede. - Sjov trist.
- Nej, skyd ikke! Åh, nej! - Bang, bang!
Jeg dør! Jeg dør!
I mellemtiden styrer jeg en lille forretning, vi startede...
hvor vi lejer lejligheden ovenpå ud til korte ophold.
Vi kalder os selv The Artful Lodgers.
Da du udfyldte den nye lejekontrakt...
glemte du at skrive ingen husdyr, mere specifikt ingen hunde?
- Undskyld, undskyld! - Kan du huske Donaldsons?
Det er en Vanderkoff.
Nogle par ville nok afreagere på hinanden, når de var pressede.
Men ikke Artful Lodgers.
Det var en hård morgen.
Så, så. Og når du er klar, så der og så der.
Piger. Nej, nej.
Ikke et godt tidspunkt.
Skulle far ikke køre dig til kampen?
Far har haft travlt med sengetøjet, som ingen gæst har kaldt krasende før.
Kan du lave værelset mindre koldt?
Ved du, hvordan det er at vågne op til en iskold mand?
- Ja. - Jeg ordner det. Spis morgenmad.
- Lavede du fransk toast? - På køkkenbordet.
- Er det fransk toast? - Hvad mener du?
- Jeg mente toast til franskmænd. - Kunne du have beskrevet det bedre?
Han har ægge-allergi. Okay, hvorfor spiste du det?
- Hvorfor spiste han det? - Vi prøver igen en anden gang.
Og i øvrigt, så arbejder jeg på anbefalings-basis.
Her er et værelse, du vil elske.
Din helt egen mande...
Skab. Mande-skab.
Hvem kan lide kældre? Det er et retorisk spørgsmål.
Nu skal I bare se en kælder. Pas på trinene på vej ned.
Fordi det er en møbleret kælder, kan man tælle kvadratmeterne med...
Jeg tror ikke, dette hus er børnevenligt.
Du sagde selv, da vi tog bugserlinen til indkørslen...
at dette hus ligner et sært rumskib.
- Børn elsker rumskibe. Ikke, Luke? - Ja.
Jeg husker en dag, jeg var på Lukes alder...
og ikke var glad for at være i Mad-by...
vidste min far lige, hvad der skulle til.
Han tænder højtaleren og siger...
"Kære kunder" og så giver han mikrofonen til mig.
Jeg sagde: "Hvad?"
"Red Wing jordnøddesmør... $1.69 for to".
Han mistede mange penge på det tilbud, men det var stort for mig.
Det er ligesom en ubåd, ikke?
Er I Tom Clancy-fans?
Ved I hvad? Luke fortsætter rundvisningen.
- Det er kontoret. - Den ringer ikke.
Det er dit store øjeblik.
Hallo?
Følg efter mig, vel.
- Hvordan kom vi op til første sal? - Er det ikke utroligt?
Der er en usynlig stigning.
I kan enten gå tilbage eller skiftes til at tage brandmandsstangen.
- Luke viser jer vej. - Øjeblik.
Fordi du ikke lod mor og far græde over dig...
vil de fortrængte følelser eksplodere over for Luke og jeg.
Undskyld. Jeg kunne ikke vente.
- Jeg har drømt om denne dag så længe. - At forlade din familie?
Brug det ikke imod mig. Jeg er bare virkelig klar til det her.
Jeg er endelig omgivet af kloge, nysgerrige mennesker.
Okay, men så smutter jeg.
Hej! Du må være Alex. Jeg er din værelseskammerat, Maisie.
Min far siger, det er en forkortelse af "mønsterelev".
- Jeg valgte en anden... - Værelseskammerat. Det ved jeg.
Hun blev syg... Fik et panikanfald. Det får jeg tit før menstruation.
Men de afviste hendes visa, og hun er stadig i Norge.
"Det udelukker Nogen."
Hvor gammel er du?
Jeg er 15, men har set fire voksenfilm allerede.
Jeg er så glad for, du er her. Hvor skal jeg lægge min medicin?
Du kan gå nu. Jeg klarer mig.
Ikke endnu. Så Maisie, hvor mange sprog taler du?
Sí, oui, da, ja, og selvfølgelig også Wookiee.
- Det bliver så sjovt! - Yay!
De har været her to dage...
og har brugt 18 håndklæder, men sæben er ubrugt?
Gnubber de hinanden rene som elefanter?
Mitchell. Godt, du er her. Træner Chuck havde et dødsfald i familien.
Tusind tak fordi du anbefalede mig.
- Jeg har ikke et kort på mig. - Næ, nej.
Han kan ikke komme, og siden du er trænerassistent, er du nu træner.
Okay.
- Fløjte. - Er du okay med det?
Trænerassistent, træner. Hvad er forskellen?
Som en rigtig træner, der er forskel.
I dag handler om at være ude i frisk luft...
og glemme vores problemer derhjemme via kvalitetstid med familien.
- Du har ret. - Hvor er min familie?
Tror du ikke, de kommer?
Da jeg spurgte Jay i supermarkedet om de kom...
tyggede han en frikadelle et helt minut før han sagde ja...
- I er her stadig. - Hvor ofte bryder du ind her?
Det forklarer den forsvundne vin. Vi fyrede rengøringsdamen.
Jeg troede, I var til Lilys fodboldkamp.
Der er en tung stemning hos os, så jeg håbede på to timer ved poolen.
Claire må have efterladt isspanden ved jacuzzien.
Jeg skriver til rengøringsdamen.
Hvordan slap du for Lilys kamp?
Jeg løj om at Alex flytter til college i dag, hvilket endte med at være sandt...
så jeg går fri.
Fortæl mig, hvordan det går.
- Vil du tage den? - Ja.
- Allo. - Claire? Hvad laver du der?
- Vi har ventet... - Åh, Gud. Åh, Gud.
- Det er dog utroligt. - Det her er. De mangler håndklæder.
- Er de jordmødre? - Her.
Bare ignorer den.
- Hvor mange telefoner har han? - Tag den. En eller anden.
Jeg kunne få flere telefoner.
Han stopper aldrig.
Mitchell. Hej. Jeg kan ikke tale. Tager af sted med Alex lige nu.
- Jeg ved, du er hos far. - Ja, okay.
Jeg ville ikke sige noget, men far var i et uheld, men har det fint.
Ikke noget at bekymre sig om, jeg må løbe. Farvel.
Det var ynkeligt.
Lad mig vise dig, hvordan det gøres. Aló, Mitchell.
Så jeg hører, min far var i et uheld?
Ja, nemlig. Ulykken, som din far var ude for var faktisk...
at han skød sig selv i foden.
Tro mig. Han troede på mig.
Ingen telefoner ringer nu, vel?
Så nu skal alle til poolen.
- Vores pool. - Jeg fik en sms fra Cam.
Giv mig den.
"Du godeste, jeg håber, Jay er okay."
"Det er utroligt, at det kunne ske."
- Det var så lidt. - Fantastisk.
- Det er perfekt. - Vi er alle fritaget.
I vil måske lytte til det igen. Men denne gang er jeg Cam.
"Du godeste, jeg håber, Jay er okay."
"Det er utroligt, at det kunne ske."
Vi er på røven.
De kommer, men er det ikke utroligt, de forsøgte at slippe?
Hold blikket nede. Blikket nede.
Har vi misset deres børns begivenheder?
Ikke fordi, vi ikke har gang i en million ting. Følg den op!
Som da vi så den rene femteklasses-version af Rent...
hvor de alle bliver forkølede?
Hold jeres ben lige!
- Gider du lade være? - Hvad?
Fordi jeg er jo træneren, så...
Det er underligt, du nu vil hjælpe mig.
Hvordan er jeg ikke hjælpsom?
Når jeg har en sørgende klient...
og du synes, det er det perfekte øjeblik at opføre en dødsscene.
Som den ufattelige hjælp, du har været med at køre The Artful Lodger.
Du ville ikke engang registrere domænenavnet.
- Jeg har aldrig kunne lide det navn. - Der ligger hunden begravet.
- Jeg kan se det tydeligt. - Hvad?
Jalousi. Ja. Ja.
Fordi dit football-hold ikke kan vinde, men her er jeg med 4-0.
- Okay, hold op. - Jah.
Det er lilleput-ligaen for piger. Ikke engang en ægte sport.
Undskyld? Jeg må desværre bede dig om at forlade banen.
- Jeg sagde bare... - Lad os... ikke gøre det sværere.
Det er det værste af det hele.
Vi må tage til den forbandede kamp.
De vil ikke tro på vores undskyldninger fremover, selvom de er ægte.
Med mindre...
Hvorfor gør du det?
Hvorfor siger du "med mindre" og så tier stille? Gør tanken færdig.
Med mindre Jay virkelig bliver skudt i foden.
Utroligt, at jeg skal sige det igen...
i løbet af kun syv års ægteskab, men læg pistolen.
Vær ikke en baby. Det er kun en hagl-pistol.
Et lille sår på den ene side, så tager vi til kampen.
Så ser de, at det er sandt.
Og så har de så dårlig samvittighed over, at de ikke troede på os...
at vi er fritaget et helt år.
Jeg må sige, det giver mening.
Nej, det gør ikke! Kan jeg ikke bare tage bandage på og halte derhen?
Nej, nej.
Det skal være ægte. Hvis de fanger os i at forfalske det, bliver det værre.
- Peg ikke pistolen på mig. - Du hørte min far. Læg pistolen væk.
Vi må finde på noget andet. Men hvad?
Skyd, skyd, skyd.
- Jeg lægger pistolen væk. - Av!
Nej! Nej!
Du gjorde det med vilje! Av!
Jeg kiggede ikke engang! Jeg havde ryggen til dig. Undskyld!
Se tudkoppen.
Jeg håber, du er heavy metal-fan...
fordi alle hårdmetallerne hænger nu over dit trofæ.
Sejt. Maisie...
Jeg hører, de uddeler postkassenøgler nedenunder...
og jeg tænkte, du måske vil hente en til os begge?
Bestemt, veninde! Sikke en dag.
- Jeg har fået en postkasse og en ven! - Det har du.
- Prøv ikke at more dig så meget? - Det er mig, som prøver.
- Det ender nu. - Hvad laver du?
Hvad tror du? Slipper for hende.
Jeg ringer til min vejleder og får en ny værelseskammerat.
Giv den tilbage. Skal jeg minde dig om mit gule bælte?
Du har så mange grimme bælter, men du må ikke skifte værelseskammerat.
Selvom du er den perfekte til at give råd om college...
Åh, vil du holde kæft et øjeblik?
Hør her. Jeg havde samme oplevelse med en værelseskammerat.
En irriterende lille vigtigper, der drev mig til vanvid.
Ja, jeg har forstået det.
Jeg brugte lang tid på at slippe for hende...
indtil jeg indså, hun på sin egen måde satte mig på en piedestal.
Det føltes fantastisk.
Du er landet i en verden af superstjerner...
og du aldrig ville indrømme det...
men... du er bange.
Det er ikke dårligt at have sin egen lille personlige cheerleader.
Jeg savner allerede min.
Mine fem sekunder er nok ovre.
Man ser ikke ofte en fem-ottendedel badeværelse, men de er eftertragtede.
Aftalen er i hus. Vi lukker ned og så hopper vi.
Og så hopper vi.
Trampolin-park. Hvorfor high-boing'er du mig ikke?
Jeg håbede, jeg kunne møde mine drenge på molen.
- Bestemt. Efter vi springer. - Fint.
Jeg holdt op med at hænge ud med min far, da jeg blev cheerleader.
Pyramider af appelsiner virker ikke så imponerende...
når man bygger pyramider af mennesker.
Jeg ved ikke, om det ærgrede ham, at jeg ikke dukkede op længere...
men hvis det gjorde, viste han det ikke.
Okay. Lad os komme af sted.
Jeg vrikkede om på anklen på vej ud af værelset med skabssengene.
Jeg skal nok ikke hoppe på trampolin. Du kan hænge ud med dine venner.
- Virkelig? - Ja.
Hurtigere, hvis de kommer og henter dig. Jeg må lukke huset ned...
og jeg tror, Blanstons-familien er faret vild.
Tak, far.
Deuces.
Kom så, piger! Aflevér og videre!
Spillere skal aldrig stå stille!
Det bedste forsvar er et godt angreb.
Det kan ikke passe.
Halvleg!
God første halvleg! Vi er bagud med tre, men det er okay.
- Hej, skat. - Hej.
- Se, hvem der endelig kom. - Ikke nemt.
- Jeg har en seriøst såret fod. - Hvor er Cam?
Han blev bandlyst af dommeren.
- Hvordan skete det? Mere præcist? - Er det ikke lige meget?
Det vigtigste er, at jeg skød mig selv i...
Drop det. Din falske skade gør det værre.
- Falske. - Ja.
Seriøst?
Hils på hans lilletå.
Åh, gud. Du har virkelig...
- Skudt mig selv i foden. - Ja, det var så skræmmende.
Og blodet. Der var så meget blod.
- Men I kom alligevel. - Selvfølgelig!
- Mor skød Jay. - Undskyld, hvad? Men du sagde...
Mor skød Jay. Tante Claire sagde: "Skyd ham".
Far? Ville du hellere tage en kugle end støtte dit barnebarn?
Det var Glorias idé.
Jeg er omringet af sladrehanke!
Mitchell, jeg ved, undskyld ikke er nok...
men det er svært for mig at se små piger spille fodbold...
på samme dag, min lille pige flyttede hjemmefra.
Samme her. At se mit lille barnebarn flytte...
- Hop ikke på min. - Undskyld, jeg afbryder.
Forældrene og børnepasserne har stemt, og vi fratager dig posten.
- Men jeg er træner, så... - Jeg er træner nu.
Godt, I nåede frem i tide til at se det.
Det er ikke sjovt, Claire.
- Cam. Hvor er du? - I parkeringspladsen med en kikkert.
Hvornår købte du en soldateruniform?
- Ikke ham. Til venstre. - Hi.
Så du lod Debbie tage din fløjte?
Det er fair nok. Jeg er en dårlig træner.
- Undskyld, jeg skubbede dig væk. - Nej, nej, ti stille.
Jeg er den, der er ked af det.
Jeg har foregivet, presset ikke har påvirket mig, men det har det.
Ja. Samme her.
Jeg troede, vi var det par, der var immune overfor hårde tider.
Jeg vil ikke føle, der er en afstand mellem os.
Hvad? Sig det igen. Forbindelsen ryger.
- Jeg hørte dig ikke. Hvad? - Hvad?
Der er du.
- Anden halvleg, piger. - Åh, Gud. Okay. Pausen er ovre.
Hør her, makker. Få dit hold tilbage.
Vi har brug for en sejr i dag.
- Hvordan? - Bare få din fløjte tilbage.
Se på mig. Vi kan godt.
- Så vi bagud med tre mål, men... - Hej!
- Jeg kan tage den herfra... - Hvad laver du?
Det, jeg var født til. Jeg er en træner, sgu.
Gud, det er jeg ked af.
Den kom af så meget nemmere, da du gjorde det.
Vores erfaring med kostumefester har lært os...
at vi stråler, når vi arbejder som et team.
Få angriberne til at danne en trekant. Spred angrebsspillerne.
Angribere, dan en trekant. Spred ud, angrebsspillere.
Halvvejs i anden halvleg stod det lige.
Det beviser igen, at den bedste offensiv er et godt angreb.
Det er som at sige, at den bedste hat er en sko.
Med 10 sekunder tilbage var Lily åben i siden.
- Aflever til Lily. - Aflever til Lily!
- Hun afleverede til Lily. - Det kan jeg se.
- Hvad? Ja! Ja! - Sikke en kamp.
Det var mig. Jeg gjorde det.
Det var ham! Han gjorde det.
- Det føles anderledes her uden hende. - Ja.
Og stille uden Luke. Sagde han, hvornår han kommer hjem?
Snart, vel. Han efterlod dig noget.
"Tak fordi du viste mig det sindssyge hus i dag."
"Vil du bygge et i morgen?"
Hvad?
Han tog tilbage efter andeæggene.
- Vi fandt æggene foran huset. - Ja, skat, den fangede jeg.
Jeg kender jer godt nok til at fange den.
- Men du har lige hjulpet mig. - Hvem ringer du...
Igen, mor?
Alex, jeg ved, jeg ikke måtte ringe med mindre det var vigtigt.
Men jeg må vide alt, hvad du ved om ællinger.
- Av, det svir! - Det er meget lidt sexet.
Okay, er vi alle enige?
Alle er fritaget en gang om året fra én børnebegivenhed.
Luke er ved at forme et drengeband. Jeg vil ud af det.
Så kan du komme med til min en-mands optræden af...
Syv brude til syv brødre.
- Jeg ændrer min stemme. - Jeg vil også fritages for den.
Jeg spiller alle brudene og alle brødrene.
- Kan vi sige tre. - Men du kommer, ikke, Jay?